Елисавета Багряна
Параклис на пътя

chitanka.info

1

И ЕТО ГИ — просторните морави

и първите разцъфнали дървета,

и пролетта, която бях почти забравила,

и слънцето, което горе свети.

След оня шум и душните вагони —

струящия се въздух на гората

и свежите, преплитащи се клони,

и златната смола, потекла по кората им.

Чия ръка незнайна ме притегли?

Кой дух добър пред мене вярно мина?

То беше твоята любов задгробна, негли,

и образът на свидното ни минало.

И ето тук — на същата тераса —

дойдох и мълком галя този камък…

Напразно мислех раната зарасла

и вярвах във изпепеляващия пламък.

2

МОЯТ ЧАС тогава не почука,

не умрях от пламналия стожер.

Но сега какво да правя тука

без сърцето си обичащо, о боже?

Бият пак неделните камбани,

грее слънцето, цъфтят цветята,

от ветреца леко разлюляни,

гонят се вълните на нивята…

Аз вървя и гледам, но студено

и безрадостно мълчи сърцето.

Образите бягат, отразени

не в очи, а в стъклени парчета.

3

СЕГА ЗНАЯ: не греят в небето звездите

за отмора на нашите погледи влюбени,

не тъмнее дъбът, не ухаят липите,

за да можем под тях като в сън да се губим…

Ето, ти си отиде — и аз ще си ида.

Още някоя пролет и лято, и зима —

и на двата ни кръста, далечни, невидими,

имената ни може би няма да има.

А в небето звездите все тъй ще си светят

и ще тегнат гроздовете зрели наесен,

а напролет отново ще цъфнат дърветата

и под тях други двама ще минат унесени.

Издание: Елисавета Багряна. „Амазонка. Избрана лирика в два тома.“ „Български писател“. С. 1973

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.